Hæld olien ned!
Hvad laver du, Jeanne?
Jeg leger.
Hvad er det, du gør mod mig, Jeanne?
Hvad er det, du gør mod mig, Jeanne?!
Kan du høre mig? Er du uskadt?
Kan du høre mig? Tag det roligt.
Det er overstået. Vi vandt.
Vandt vi?
Den møgkælling.
Jeanne!
Min ven, min soldat! Kom i min favn.
Vandt vi?
Nej, så enkelt et ord er ikke nok.
Det er en triumf!
Det er storhed!
Hvad er der?
Er det storhed?
Alt det blod...
Det er ikke muligt.
- Det er ikke muligt. - Du ser skuffet ud.
- Var det ikke det, du ønskede? - Ikke på den måde.
Du har bedt om det i ugevis.
Nu har du fået det.
- Hvad laver du? - Jeg tager bare hans tænder.
Man slår ikke nogen ihjel for tændernes skyld.
Hvorfor ikke? Han har stærke tænder.
Det kan man ikke.
- Hvad med alt det der? - Det er noget andet.
Jeg mener... Vi kæmpede for en god sag.
Ikke mig. Han er min fange. Jeg tager hans tænder, hvis jeg vil.
Nej, det må du ikke! Hold op!
Tag den her. Nu er han min.
Du der... Gå med dig.
Bravo. Skal vi også løslade alle de andre fanger?
Det ved jeg ikke.
Måske.
Vi må skrifte.
Vi må skrifte. Alle sammen.
Jeg ved godt, det ikke er skik og brug, men...
Det skal nok gå alt sammen. Han tager os til skrifte.
Fald på knæ.
Dårligt nyt.
Englænderne samler sig på den anden side af floden.
Vi må tælle vores folk og gøre os klar.
Så går vi.
Jeg gør det.
Alene.
Jeg har en besked til Kong Henrik. Det er et budskab fra Gud.
Tag hjem!
Gør det nu... i fred!
Gør I det ikke, bliver I begravet på den her mark!
Jeg har set blod nok!
Men hvis I vil se mere...
...kan jeg ikke bremse jer!
Jeg kan kun advare jer om, at det bliver jeres blod.
Ikke vores!
Jeg venter på jeres svar.
Vent ikke på mirakler. Gør klar til angreb.
Herre, jeg beder dig...
Det var sgu et mirakel.
Alene på sin hvide hest fik hun den engelske hær til at vige.
Og nu er Orléans befriet.
Vi mistede Orléans.
Jeg vil have pigen.
Hun skal brændes.
Tilkald syersken. Den er for stram.
- Har I ikke noget mere majestætisk? - Englænderne stjal den rigtige.
- Rustningen er flot, når den er ren. - Har du også vasket det indeni?
Jeg bad om en storslået kroning, men det her bliver en fiasko.
- Vi har kun haft tre dage. - Ja, vi burde nok udsætte det.
Tiden er knap. Englænderne kommer tilbage.
Så skal de få Frankrigs retmæssige konge at se.
Det burde foregå i Paris i Notre Dame. Den er dobbelt så stor.
Det er stedets hellighed, der tæller, ikke størrelsen.
Alle franske konger skal først salves i Reims med Klodvigs olie.
- Der bliver ingen salvelse. - Hvad fabler De om?
- Al den hellige olie er væk. - Det er umuligt.
Det er en mirakelolie. Den kan ikke bruges op.
- Er der problemer? - Jeg forstår det ikke.
Den var fuld, da jeg sidst så den. Det var ved kroningen af Karl VI.
- Det er 30 år siden. Er det så sært? - De forstår det ikke.
Det er ikke almindelig olie. Det er mirakelolie.
Den blev bragt hertil af en hvid due fra himlen til Klodvigs kroning.
- Hvad laver De? - Udretter et mirakel.
Med denne hellige olie, velsignet af Gud den almægtige...
...salver vi dig til konge over kongeriget Frankrig...
...og pålægger dig at forsvare troen på vor hellige kirke...
...så længe du lever.
Længe leve kongen!
- Jeanne, er alt i orden? - Ja.
- Hvorfor stirrer du på mig? - Du har en pil i benet.
Ja, jeg har.
Det forhindrer vel ikke dig i at klatre?
Kom nu!
Raymond?
Træk pilen ud.
PARIS' BYMUR
Pas på!
- Vær forsigtig! - Folkene er trætte.
- Det er fjenderne også. - Vi har ikke folk nok.
- Før forstærkninger frem. - Hvor?
Bag ved os. Dunois med 10.000 mand til.
- Se bag ved dig. - Man skal kun se fremad.
Kan du tælle?
Ja, selvfølgelig. Før dem frem.
Jeanne, det der er ikke 10.000 mand!
Det er ét hundrede meget loyale, men meget trætte soldater!
Hvor er Dunois? Og hvor er de tropper, kongen lovede mig?
Han sendte ingen. Forstår du det ikke?
Han vil ikke føre krig mere. Han har nok i sin krone.
- Men stemmerne lovede mig... - Fanden tage dine stemmer!
Se kendsgerningerne i øjnene.
Vi har intet at gøre her. Ingen af os.
Ikke engang dig.
- Tror I ikke på mig længere? - Jo, selvfølgelig tror vi på dig.
Stod det til mig, smed vi englænderne i havet.
Men vi bestemmer ikke længere. Det gør kongen.
Tag hjem, Jeanne.
Vi har ikke råd til så stor en hær, som hun kræver. Hun er forrykt.
Orléans var et mirakel. Men vi kan ikke vente på endnu et mirakel.
Paris var en katastrofe. Gud var ikke med hende.
Hvad skal vi gøre?
Hvorfor svigtede De mig? Jeg manglede kun få hundrede mand.
Hvorfor tog De den hær, De gav mig?
- Sådan ville jeg ikke udtrykke det. - Hvordan ville De udtrykke det?
Vi er naturligvis meget taknemmelige for din indsats.
Men nu har du udført din opgave. Det er på tide at forhandle.
- Fred opnås kun med lansens hjælp. - Hvorfor er du så blodtørstig?
- Nyder du det? - Nej.
Diplomati er mere civiliseret, mindre risikabelt og meget billigere.
Jeg har breve fra belejrede byer, hvor folk sulter...
...og trygler om Guds hjælp.
Jeg er her for at opfylde deres bønner. Vil De bremse mig?
Frankrig tilhører ikke Dem, Karl. Hun tilhører Gud.
Bare hun ville tage hjem.
- Hvad skal jeg gøre nu? - Hvad siger dine stemmer?
De har ikke talt til mig siden kroningen.
Ingen tegn. Ingenting.
Deres tavshed er måske et tegn. Måske er det på tide at tage hjem.
Nej, ikke endnu. Min opgave er ikke fuldført.
- Jeg har stadig meget at udrette. - Hvordan ved du...
...at stemmerne ikke bare er dig selv?
Det er de. Sådan taler Gud til mig.
Du ville også kunne høre dem, hvis du lyttede opmærksomt.
Du får det til at lyde så enkelt.
- Selv du tror ikke på mig mere. - Jeanne...
Jeg tror skam på dig. Jeg ville bare ønske, jeg kunne...
- At jeg kunne hjælpe dig. - Der er én ting, du kan gøre.
- Hvad? - Bed kongen give mig min hær.
Vi må bremse hende. Samler hun en hær og angriber burgunderne...
...vil flere måneders forhandlinger være spildte.
- Jeanne har gjort meget for os. - Ingen beundrer hende mere end jeg.
Men vi kan ikke lade hende føre sin egen krig.
For rigets skyld må du hindre hende i at tage til Compiègne.
Burgunderne vil sikkert gerne hjælpe til.
- Hvis de tager hende til fange... ...kan ingen give os skylden.
Men det kan se ud, som om vi har forrådt hende.
- Nej, aldrig. - Nej da.
Tag det roligt.
Hvis Gud stadig er med hende, vil hun sejre.
- Hendes hær er meget mindre. - Så må hendes tro være større.
- Luk porten op. - Nej, byens sikkerhed står på spil.
Tag banneret!
Herre...
Det er utroligt. Dit syn på døden er meget romantisk.
Du har en livlig fantasi. Men måske er den ikke livlig nok.
Døden er meget mere... enkel.
Efter nogle måneder bliver det mere interessant.
Og efter et år bliver det omsider...
...romantisk.
- Hvem er du? - Synes du ikke om mit ansigt?
Måske foretrækker du det her.
Er det for ungt? Hvad så med det her?
Er det bedre? Men ufuldstændigt.
Vig bort, Satan.
Hvordan kan du tro, at du kan kende forskel på godt og ondt?
Er du Gud?
Jeg er kun et sendebud. Han har brug for mig.
Hvordan kan du tro, at Gud, der har skabt himlen og jorden...
...har brug for dig?
- Det ved jeg ikke. - Kan han ikke selv sende bud?
- Hvad vil du mig? - Ingenting. Jeg skal befri dig.
- Smil. Du har fået gæster. - Hertugen af Burgund!
Det er altså den berømte Jeanne.
Orléans' frelser og englændernes skræk.
- Min konge vil betale løsepenge. - Din konge? Nå ja.
Vil han betale med køer og høns?
Jeg foretrækker guld. Det har englænderne i rigt mål.
Hvor meget vil de mon betale for heksen fra Orléans?
De kan ikke tåle at blive besejret af en bondepige.
- Det må være Djævelens værk. - Gud besejrede dem.
Lod Gud dig blive taget til fange?
Jeg tror ikke på Gud. Heller ikke på Djævelen.
Derfor bliver jeg aldrig skuffet.
Sælg hende.
Løsepenge for Jeanne. Officererne og borgere i Orléans har bidraget.
Yderst generøst. Hvor meget?
- 10.000 guldkroner. - Det er mange penge.
Jeg overlader det til Dem at føre de vanskelige forhandlinger.
Gør dig klar. Du skal af sted.
- Hvem er De? - Pierre Cauchon, biskop i Beauvais.
Det er min pligt at lede rettergangen.
Rettergangen... Hvilken rettergang?
Din rettergang. Du er anklaget for kætteri.
Men min konge... Har han ikke betalt løsepengene?
Englænderne er åbenbart mere interesserede end franskmændene.
De har betalt løsepengene. I morgen bliver du ført til slottet i Rouen.
Henrik VI, konge af England og Frankrig...
...har pålagt os at dømme denne pige, der er anklaget for kætteri.
Tag Bibelen og sværg at sige sandheden uanset spørgsmålet.
De stiller måske spørgsmål, som jeg ikke vil svare på.
Du skal svare sandfærdigt på alle spørgsmål.
Jeg vil sværge at sige sandheden om jordiske ting.
Åbenbaringerne har jeg kun fortalt min konge om.
Karl VII. Frankrigs eneste konge.
Du skal aflægge eden. End ikke konger nægter at tale sandt om troen.
Jeg vil fortælle det, som jeg har lov til at sige.
Resten siger jeg ikke, selv hvis De truer med at halshugge mig.
Fortæl os først, hvad du hedder. Det må du vel godt sige.
Jeg hedder Jeanne.
Må jeg få det lille kors, jeg havde om halsen?
Vær først samarbejdsvillig. Hvor blev du født?
I landsbyen Domrémy.
- Hvor gammel er du? - Nitten... deromkring.
- Er du døbt? - Ja.
Sig fadervor.
Kun hvis De hører mit skriftemål.
Jeanne, hør nu godt efter. Vi er troens forkæmpere.
Vi vil gøre vort bedste for at frelse dit legeme og din sjæl.
Vi gør det for kirken, der aldrig afviser de angerfulde.
Vi kan ikke hjælpe dig, hvis du ikke bøjer dig for vor myndighed.
Læg vel mærke til denne advarsel, for hvis du afslår vores hjælp...
...er vi nødt til at overlade dig til den verdslige magt.
Du ved sikkert godt, hvilken straf der så venter dig.
Vil du godt sige fadervor?
Kun hvis De hører mit skriftemål.
Tag dig i agt. Det hjælper ikke at nægte at bøje sig for os.
I, som hævder at være mine dommere...
I skal tage jer i agt! I vil også blive dømt en dag.
Før hende bort!
Ryd lokalet!
Fremover bør vi ikke lade offentligheden få adgang.
Lad englænderne brænde hende.
Det er vores pligt at bekæmpe kætteri, når det viser sig.
Fader Vicente? De er den mest ærværdige af os. Hvad mener De?
Rettergangen er et komediespil, og jeg vil ikke deltage i den.
Jeg vil godt være hendes dommer, men ikke hendes bøddel.
Det er det, jeg forsøger at sikre.
Dommen fældes, når rettergangen er slut. Ikke når den indledes.
Jeg vender tilbage til Rom og aflægger rapport til paven.
Det er latterligt. Nu er det mig, der bliver dømt.
- Grib ham. - Hvad er det, De gør?
- Det her er en kirkelig domstol. - Det her er engelsk jord.
Jeg har ret til at gøre hvad som helst. Er det forstået?
Fader vor, du som er i himlen, helliget vorde dit navn.
Giv os i dag vort daglige brød. Forlad os vor skyld.
Som vi også forlader...
Forlad os, forlad dem...
Hvorfor råbte du derude?
Hvad laver du her? Du må ikke være her. Gå!
Hvorfor? Venter du på en anden?
- Hvem? - Mine syner.
Dine syner? Kommer de og besøger dig her?
Ja, det beder jeg til.
Det vil jeg se. Må jeg godt blive her? Jeg forstyrrer ikke.
Nej, det går ikke. Så kommer de ikke.
- Hvorfor ikke? - Jeg skal være alene.
De kommer alligevel ikke.
- Hvorfor skulle de ikke det? - Hvorfor skulle de?
Jeg har altid været tro mod Gud og gjort alt, hvad han har bedt om.
Har Gud bedt dig om at gøre noget?
Ja, mange ting.
Mener du, at Gud sagde: "Jeg har brug for dig, Jeanne."
Nej. Men han gav mig tegn.
Hvilke tegn?
Vinden.
- Vinden? - Og skyerne... ringer...
- Ringende skyer? - Dansen... dansen.
Dansen.
Sværdet, der lå på engen. Det var et tegn.
Nej, det var et sværd på en eng.
Nej, det var et tegn.
Nej, det var et sværd på en eng.
Det er ikke kommet der af sig selv.
Det kan det ikke. Det kan et sværd ikke.
Sandt nok. Men der kan være mange grunde til, at det lå der.
Det er en gyldig forklaring. Eller hvad med den her?
Der er andre muligheder.
Eller hurtigere.
Og så er der det uforklarlige.
Ud af et uendeligt antal muligheder valgte du den her.
Du så det ikke, som det var, Jeanne.
Du så det, du gerne ville se.
Den stemme, som du siger, du hører...
Er det en engel, en helgen eller Gud?
Det vil jeg ikke fortælle om.
Jeg er bange for at mishage ham.
Er du bange for at mishage Gud ved at sige sandheden?
Har Gud forbudt dig at sige sandheden?
Åbenbaringerne var møntet på Frankrigs konge, ikke på Dem.
Da du så kongen første gang, havde han da en engel over hovedet?
- I så fald så jeg den ikke. - Hvorfor troede kongen på dig?
Det må De spørge ham om.
Middag.
Havde du en hest, da du blev taget til fange?
- Hvem gav dig den? - Min konge.
Hvor mange gav han dig?
Fem rideheste... og nogle køreheste.
Som en herremand. Hvilken ære.
- Gav han dig andet end hestene? - Nej.
Hvad med alle de kjoler, du fik? Var det ikke silkekjoler?
Jo, jeg fik nogle stykker.
Men jeg fik ikke tid til at gå med dem.
Men du var temmelig rig af en bondepige at være, ikke?
De er temmelig rig af en Guds tjener at være, ikke?
- Du anførte et angreb på Paris. - Jeg forsøgte.
Bad du pariserne overgive sig i Guds navn?
Nej, jeg sagde: "Overgiv jer i den franske konges navn."
Det står der ikke i sagsakterne. Se selv efter.
- Jeg kan ikke læse. - Det havde jeg glemt.
Skulle Gud give en uskolet bonde en så vigtig opgave?
Var det klogt af Gud at vælge en uvidende pige til at redde landet?
Det må Gud svare på.
- Fandens! - Tag det roligt.
Alle i retten griner ad mig.
Pigen har en særlig facon, men vi gør fremskridt.
Så længe hun er i live, nægter vores soldater at slås.
- De vil have Gud på deres side. - Vi kan ikke brænde hende.
- Du må få hende kendt skyldig. - Hun skal først tilstå.
Hvad venter I på? Slottet er fuld af redskaber. Tortér kællingen!
Så vil hun ikke røbe noget.
Desuden må du være klar over...
...at flere af mine kolleger er bange.
Bange for pigen?
For at begå en fejl.
Sæt nu, at hun har ret. Sæt nu, at hun er udsendt af Gud.
- Hvis side er du på? - Jeg er på kirkens side.
- Har du et sværd? - Jeg har nogle stykker.
- Har du ikke også et banner? - Jo.
- Er banneret eller sværdet bedst? - Jeg holdt mest af banneret.
Hvorfor det? Havde det en særlig værdi eller kraft?
Sværdet er et våben.
- Og? - Og derfor...
...foretrækker jeg banneret.
Jeg vil ikke slå ihjel.
Ville du have dræbt flere, hvis du ikke havde båret banneret?
Nej, selvfølgelig ikke. Jeg har aldrig dræbt nogen.
Så ville fristelsen til at dræbe...
...måske have været for stærk.
Jeg bad englænderne tage hjem for ikke at tvinge os til at slås.
Et stort antal vidner siger, at du ikke bar banneret hele tiden.
Måske.
Somme tider bar du altså kun sværdet?
Ja. Det ved jeg ikke.
- Brugte du sværdet? - Ja, jeg holdt det...
- Du holdt det og svingede det. - Det kan jeg ikke huske.
Du stod midt på slagmarken og svingede sværdet.
Du angreb, råbte og skreg og sloges for livet!
Vil du have os til at tro, at du midt i al opstandelsen...
...ikke dræbte nogen?
Jeg dræbte ikke nogen.
- Hvordan kan du lyve sådan? - Jeg lyver ikke. Jeg husker intet.
- Jeg kan opfriske din hukommelse. - Jeg slog ham ikke ihjel.
Lad mig være i fred.
Hold op. Det var forvirrende. Jeg forsvarede mig bare.
Støv, røg og larm... Jeg blev angrebet fra alle sider.
Så måske kæmpede jeg.
- Men det var i selvforsvar. - Får du hukommelsen tilbage?
Fortæl mig, hvorfor Gud lader alle slagene finde sted.
Du sagde, at han er himlens og jordens skaber.
Han kunne let have forhindret volden og lidelserne.
- Er han skyld i vold og lidelser? - Han kunne have forhindret det.
Nød han at se os slå hinanden ihjel i hans navn?
- I hans navn? - Ja.
Vi kæmpede og slog ihjel i Guds navn!
Lad dem, der elsker mig, følge mig!
"Lad dem, der elsker mig, følge mig." Blev Gud nævnt?
Kom nu, Jeanne. Vær ærlig.
Du kæmpede for din egen skyld.
Nej! Jeg forsvarede mig, så godt jeg kunne.
Har man ikke ret til at forsvare sig? Jo, man har.
- Skulle jeg lade dem dræbe mig? - Nej, du klarede dig flot.
De fleste af dem, du dræbte, havde fortjent at dø, ikke?
- Drab fører ikke til fred. - Jeg er enig.
Fred opnås kun med lansens hjælp.
Jeg er uenig. Hvorfor skifter du mening?
Du... Hvorfor gør du det her mod mig?
- Nyder du at plage mig? - Nydelse...
Det er svært at definere. Hvornår går smerte over i nydelse?
Hvornår begyndte du at nyde at bruge sværdet?
Jeg har aldrig nydt at gøre nogen fortræd.
Er det rigtigt?
Befri mig.
Du skal nok blive fri, Jeanne.
Jeanne, min trosfælle.
For at sikre os, at vi afsiger en rigtig og lovlig dom...
...sendte vi en afskrift fra rettergangen til Paris' Universitet.
Efter moden overvejelse...
...har de lærde fastslået, at du har begået alvorlige synder.
Jeg vil bede dig lytte opmærksomt til deres mening i disse artikler.
"Artikel ét. Du sagde, at du efter ordre fra Gud har gået i mandetøj...
...og at du har været kortklippet, så du har lignet soldaterne."
Svigt mig ikke. Jeg beder dig.
Hvor er du? Hvor er du?
Er det det her, du ønsker?
Ønsker du, at jeg skal brændes...
...uden at jeg har skriftet?
Til sidst artikel tolv.
"Du har sagt, at du ikke vil bøje dig for kirkens dom, men kun for Gud."
De lærde siger, at du ikke forstår kirkens autoritet...
...at du er vildfaren i din tro, at du hengiver dig til overtro...
...at du besværger dæmoner, og at du er afgudsdyrker og kætter.
Jeanne, endnu en gang beder vi dig om...
...at tage afstand fra din vranglære...
...ved at underskrive denne afsværgelse. Vi beder dig.
Hvis kirken vil have mig til at sige...
...at mine syn er onde...
...så tror jeg ikke på kirken.
Udfør jeres opgave!
Vent.
Jeanne, jeg beder dig skrive under.
- Jeg prøver jo at redde dig. - Jeg vil aflægge skriftemål.
Skriv under, så modtager jeg selv dit skriftemål, hvis du vil.
Må jeg... Må jeg gå til messe?
Så ofte du vil.
For Guds kærligheds skyld... Skriv under.
Skriv under, så slipper du for lænkerne.
Og du slipper for bålet, Jeanne.
Ved du, hvad du har skrevet under på?
At Gud ikke eksisterer.
- Det var ikke min mening. - For dig er han en løgn.
En illusion.
Nej, han sagde, at jeg måtte skrifte.
Til sidst var det dig, der svigtede ham.
Må jeg få det igen?
Du har intet at fortryde.
Giv mig det!
Før hende bort!
Luk munden på hende!
Hun har afsværget sin tro. Og vi godtager hendes anger.
For kirken tager altid imod dem, der er angerfulde.
Nu er hun Deres martyr. Ikke vores.
Så er det nok!
Hvis du vil have tøj på, så prøv det her.
Min herre biskop?
Cauchon. Kom og se det med egne øjne.
Kig bare.
Klædt som en mand igen.
Hun angrede ikke ret længe.
Biskoppen af Senlis kom forbi og bevidnede hendes tilbagefald.
På hvilken mirakuløs måde havnede tøjet her?
Det var ikke et mirakel. Det var ond trolddom.
Pigen er en heks, og i morgen skal hun derfor brændes.
Gør bålet klar på torvet.
Jeanne, jeg forstår det ikke.
- Hvorfor gjorde du det? - Og hvorfor løj De?
- De lovede at høre mit skriftemål. - Det var for at frelse dig.
Det er ikke min krop, jeg vil frelse. Det er min sjæl.
Jeg beder kun om én ting.
Hør mit skriftemål.
Det kan jeg ikke. Jeg kan ikke høre dit skriftemål.
Det gør mig ondt.
Vil du skrifte?
Jeg lytter.
Jeg har begået synder.
Mange synder.
Jeg så så mange tegn.
Mange tegn?
Dem, som jeg ville se.
Og jeg kæmpede...
...på grund af hævntørst...
...og fortvivlelse.
Jeg var alt det...
...som folk tror, at de har lov til at være...
...når de kæmper for en...
...en sag.
For en sag?
Jeg var...
...hovmodig...
...og...
...stædig.
- Selvisk? - Selvisk.
Grusom?
Ja. Grusom.
Er du klar nu?
Ja.
Godt.
Jeanne d'Arc blev brændt den 30. maj 1431. Hun blev 19 år.
Hun blev kanoniseret af Vatikanet...
...500 år senere.